Ibland drömmer jag om ett träd. Trädet är mitt liv.
En gren är mannen jag ska äkta och bladen mina barn.
En annan gren är min framtid som författare och varje blad är en dikt.
En annan gren är en lysande akademisk karriär.
Men medan jag försöker välja mellan dem-
-gulnar bladen och blåser bort till dess att trädet är helt bart.
Senaste Saint Botolph's Review!
Tom!
-Tom! Var är tidningarna? -Tryckeriet hann inte klart.
-Jag såg att du sålde dem...! -Det förstås.
-De har inte recenserat mig, va? -Jo, nog har de gjort det, alltid...
Poesi, sidan elva.
"Högst kommersiellt."
"Medelklasspoesi."
-"Skamlöst målmedvetet." -Inget vidare beröm.
-Vilka tror de att de är...? -Det kan du ju fråga dem.
De har en tillställning på damernas kårhus i kväll, klockan åtta.
-Var är han? -Vem då?
-Han som skrev den. -Recensionen?
Nej, han som skrev "Fallgrief's Girlfriends".
-Edward Hughes. -Ted? Han står där borta.
Jag har läst dina dikter. Jag förstod direkt att de var genuina.
Mäktiga, stora, fantastiska dikter - inget barnsligt larv som de andras.
De är helt enorma. Magnifika.
Som hård blåst mot stålbalkar.
-Tycker du om dem? -Ja.
"Älskade diamant, omöjlig att repa."
Vem är du egentligen?
Sylvia Plath.
-Vars dikter... -...du sablade ner.
Det var chefredaktören. Han visste nog att du var vacker.
-Du är väl både vacker och klok? -Ja...det är jag.
Jag har nån som väntar.
Örhänget tar jag.
Mörke marodör... En vacker dag blir han min död.
"En vacker dag blir han min död"? Nu är du väl morbid.
-Han är min mörke marodör. -Hoppas inte på för mycket.
Han och hans gäng bryr sig bara om poesi. Allt annat bara stör.
Även stadiga flickvänner.
Amerikanskor med Fulbright-stipendier och röda cyklar också.
Ted Hughes... Edward Hughes...
Sylvia Plath. Ted Hughes. Mrs...Sylvia...Hughes.
Ta dig över!
-Vilket är hennes? -Det.
Hur kan du veta det?
Det lyser ju... Vad gör du?
-Aj fan. -Jag kan försöka.
Är du inte klok...?
Vem är det?
Jag söker Sylvia Plath.
Hon är inte här, så stick!
Snälla, hälsa att Edward Hughes... Ted Hughes...har sökt henne.
Vad sent du kommer... Han har varit här.
-Vem då? -Din mörke marodör.
Han och hans lekkamrat, stupfulla, kastade jordkokor på mitt fönster.
-Trodde visst att det var ditt. -Vad sa han?
Ingenting begripligt.
Sylvia... Han lämnade en adress.
Nej, det är trolleri.
Det handlar inte om trolleri, det är inte som trolleri - det ärtrolleri.
Äkta trolleri. Inte som att dra fram kaniner ur nån hatt...!
Besvärjelser, trollformler, ceremonier, ritualer - vad är det för nåt?
Poesi...! Vad är då en poet? Jo, han är schaman.
Eller hon.
En riktigt bra dikt är ett vapen.
Ingen liten knallpistol, utan en bomb - en skitstor bomb!
Därför läser barn dikter i skolan.
De får inte göra det själva. En sonett skulle ju kunna explodera...
Sylvia!
-Nu är det din tur! -Gör det.
Är det av er som dessa döttrar viglas emot sin fader?
Låt ej kvinnovapen, vattendroppar, fläcka min mannakind.
Nej, fördömda häxor! Jag ska utkräva sådan hämnd av er-
-att världen ska - ja, jag ska göra sådant - vad, vet jag själv ej än-
-men hela jorden därvid ska rysa. Men gråta ska jag ej.
Nog har jag skäl, men mitt hjärta ska förr i hundratusen flingor springa-
-än jag ska gråta. Narr, jag blir visst galen!
Er känner jag och vill en liten tid ert vilda lättingsleverne beskärma.
Dock härutinnan vill jag härma solen som låter usla giftbemängda moln-
-bortskymma hans skönhetsglans för världen-
-på det att, när han sig själv är, han en desto större undran måste väcka-
-frambrytande igenom stygga dunster i vilkas kvalm han tycktes förkvävd.
Om varje dag i året vore helg så vore nöje lika tungt som möda.
Helg som sällan kommer är välkommen och intet gläder så som sällsynthet.
Så ska, då jag min råhet kastar av och gäld betalar, fast jag aldrig lovat-
-jag lika mycket svika folkets väntan som jag är bättre än själv jag sagt.
Som glänsande metall på dunkel grund min bättring över mina fel ska glittra-
-och vinna högre skönhet, fleras ålit, än utan folium den hade vunnit.
Så vänder mina fel jag mig till vinst-
-gör allt till godo när man tror det minst!
Dyra Julia, vi är du än så skön?
Ack, ska jag tro, att blodlös död förälskat sig i dig-
-och att det skrumpna spöket gömt dig här för att bli hans älskarinna?
Jag räds det, därför stannar jag hos dig-
-och lämnar aldrig detta nattens hem.
Här, jag vill med maskarna förbliva, som äro dina kammarjungfrur.
I, mina läppar, andedräktens portar, beseglen med en laglig kyss-
-för evigt min skuldförskrivning åt den ockrarn döden!
Skål, min Julia.
Så med en kyss jag dör.
Hur fick du ärret?
Jag försökte ta livet av mig för tre år sen.
Jag bröt upp skrinet där mamma hade sömntabletterna.
Gick ner i källaren och kröp ner under huset.
Jag tog dem och somnade.
Har du nånsin velat utplåna något?
Nej.
Och...?
Jag tog för många och kräktes.
Tre dagar senare hittade mamma och min bror mig och drog ut mig.
Och ärret...?
Jag rev upp kinden mot betongen när de drog ut mig.
En påminnelse om döden.
Ja...
För jag var död.
Men jag återuppstod.
Som Lasarus. Jag är Lady Lazarus.
Så skulle du inte göra om du visste.
-Vadå? -Vad som fanns där.
Titta!
Kor är väldigt intelligenta.
-Säger du det...? -Det är det inte många som vet.
Vad tror du att de föredrar - Milton eller Chaucer?
Chaucer - givetvis.
Mina damer - "Frun från Bath".
Om äktenskapets ve och själanöd-
-kan jag förvisso vittna utan stöd av det som därom sagts och skrivet står.
Ty, gode herrar, sen mitt tolfte år-
-har jag...och prisad vare därför Gud-
-fem gånger stått vid altaret som brud.
"23 augusti 1956."
"Vi tackar för ert senaste manuskript men måste tyvärr refusera det."
"Det bifogas med vänliga hälsningar." Bla bla bla...
-Hur många var det i dag? -Två. Jag skickade dem vidare direkt.
Och jag har skrivit fyra kopior till så nu är det sju stycken ute.
Sylvia!
Vakna.
-Vad är klockan? -Strunt i det. Titta...!
"Gratulerar. 'The Hawk in the Rain' har vunnit första pris..." Du vann!
Jag visste inte ens att jag skickat in den.
Du inser väl vad det innebär?
-Att du får dina dikter utgivna. -Och?
-Att vi åker till Amerika... -Och?
Vad nu Gud har sammanfogat, det må människan icke åtskilja.
Nej, ställ dem där borta i stället, det blir mycket bättre.
Och den här, då...
Mamma!
Välkommen hem, lilla gumman!
Vad fin du är...!
Vännen min... Jaså, här har vi din übermensch.
Angenämt. Sylvia har berättat så mycket om er.
Vi får väl hoppas att något var sant också.
Väskorna bär Sam och Daniel in.
Vad tycker du?
Fortfarande för lös.
Om Ted...!
-Han är väldigt... -Vadå?
Jag vet inte... Annorlunda.
Kan du aldrig bara vara glad för min skull?
-Hur ska han försörja dig? -Jag vill inte bli försörjd.
Han kommer att bli en stor poet.
Han har fått ett poesipris där W H Auden satt i juryn.
Jaså minsann.
Och jag har lagt undan pengar.
-Och när de tar slut? -Jag har precis fått en lärartjänst...!
Och jag kan alltid skriva åt de där fåniga tidningarna.
-Jag vill ju bara ditt bästa. -Han är bäst för mig.
-Vad vill du då att jag ska säga? -Att du tycker om honom.
-Älskar du honom? -Ja.
Då tycker jag om honom.
Mrs Bergstrom! Hur står det till?
Vad roligt att ses...! Det här är min man, Ted.
-Er har vi hört mycket om. -Detsamma.
-Har alla det trevligt? -O ja, verkligen.
-Tack. Vi känner oss som hemma. -Ja, det är precis som i Mytholmroyd.
Rätta till fållen, älskling. - Elizabeth - Ted.
-Elizabeth Brooks. -Vilket kap...!
Ted kommer att bli en stor poet. Hans senaste bok vann...
New York Centre Poetry-priset.
Riktigt bra. "The Hawk in the Rain". Förtjusande.
-Har ni läst den? -Givetvis.
-Vad tyckte ni om giraffdikten? -Vilken accent...!
-Inte fanns det nån sån. -Säg något mer...!
Jag behöver nåt starkt.
Sylvias far?
Humlor var hans specialområde, han tänkte aldrig på annat.
Före kriget, i Tyskland, kallade alltid kollegorna honom för Bienenkönig.
-Det betyder... -Bikungen.
Otto - bikungen.
Du får lov att förlåta mina väninnor, de har inte åtnjutit dina fördelar.
-Och vad skulle det vara? -Att kämpa för det man vill ha.
Det är därför Sylvia älskar dig.
Herregud, det... Jag vill inte låta illojal-
-men det vimlade av pojkar, fast de skrämde henne inte.
Det var nog snarare hon som skrämde dem.
Du... Du är väldigt annorlunda.
Du skrämde henne och därför tycker hon om dig.
Ni tror att jag kan såra henne, men det skulle jag aldrig göra.
Vi hittade henne under golvet där du står.
Vi trodde att hon var död, så blek var hon.
Somliga vill bli hittade. Inte Sylvia, hon bara...
...kröp ihop och väntade på döden.
Var snäll mot henne - alltid.
-Du tycker väl om fisk. -Vad fina de är!
Var det kul...? Vad skönt att det blivit svalare, det var så varmt.
-Jag började baka... -Baka...?
Jag gjorde en cream cake som blev konstig-
-så jag slängde den och började om, men den andra blev ju finare...
Skulle inte du skriva?
Många män skulle bli glada om frun stannade hemma och bakade kakor.
Jag är glad.
-Jag skulle bli gladare om du skrev. -Jag har hela sommaren på mig!
-Hur var promenaden? -Skön.
Jag har en dikt, en bra en.
Du, då?
-Idétorka. -Du har inget att säga.
Jag är ingen riktig författare. Jag duger inget till.
Du bakar goda kakor.
Vet du vad ditt problem är?
Att min man tror att han kan lära mig skriva poesi?
Det är inte svårt. Man måste bara välja ett ämne och...gå in för det.
-Man måste skriva om man är poet. -Det är lätt för dig att säga.
Du tar en cykeltur och kommer hem med ett epos på hexameter.
När jag ska skriva blir det storbak...!
Vet du vad jag har för problem?
Jag har inget ämne.
Vad handlar "Falcon Yard" om?
En flicka som träffar en pojke.
-Nej, vad handlar den om? -Oss.
-Vad handlar den om? -Mig!
En flicka på sommarlov...
-Nej, det är inte jag. -Jo, du sa ju att det handlade om dig.
Du har redan ett ämne: dig själv.
Du gör annat hela tiden i stället för att ta tag i det.
-Fan också! Herregud...! -Vad är det?
Tidvattnet drar ut oss till havs, vi kommer inte in.
Det är så folk drunknar.
Jag försökte dränka mig en gång.
Jag simmade långt ut, men havet spottade ut mig som en kork.
Det ville väl inte ha mig.
Det är lustigt...
Jag var lycklig ända tills jag fyllde nio.
Jag kände mig alltid hel.
Sen dog pappa.
Min far bor djupt, väl famnar sju.
Hans ben de är koraller, hans ögon äro pärlor nu.
"Förinta! Förinta! Förinta! mässar det undermedvetna."
"Älska och skapa! Älska och skapa! kacklar det övermedvetna."
"Och världen hör bara 'älska och skapa'-kacklet"-
-"vägrar höra mässandet om förintelse under ytan"-
-"till dess att den är tvungen."
"Amerikanen bara måste förinta."
"Det är hans öde."
Och slutligen en dikt av Yeats, som...
...illustrerar det hela rätt väl.
Hoppas jag, i alla fall.
"Kärlekssorg".
"Sparvar som kvittrar glatt under taken"-
-"måne och stjärnor som skiner alla"-
-"lövens prassel - inget höll mig vaken"-
-"men dolde att livet sönderfalla."
"Och sen kom du med sorgsna läppar röda"-
-"och med dig kom så mången tår"-
-"och allt som var svårt och ren vedermöda"-
-"och allt förkrossande under alla år."
"Med ens kivas sparvar under taken"-
-"måne och stjärnor de skiner kalla"-
-"löven väsnas och håller mig vaken"-
-"och visar att livet sönderfalla."
Tack, det var vänligt.
Mr Hughes...er röst är så dynamisk.
-Men vad tyckte ni om orden? -Orden?
-När kommer er nästa bok? -När jag skrivit den.
Det måste vara ljuvligt att vara gift med en så stor poet.
Ursäkta oss.
Jag är helt utmattad och har en jättehög att rätta-
-så skulle vi inte kunna gå nu?
Jag måste tacka Merwin för recensionen och Len Baskin är här...
-Vem är det? -Det är han som har ordnat allt.
Men du kan väl ta bilen.
Vi ses sen.
Är mr Hughes hemma?
Nej.
Han skulle läsa mina dikter.
Han sa att det gick bra.
Ursäkta att jag störde.
Förlåt mig.
För vadå?
Det vet jag inte än.
-Vem är hon? -Vem då?
Hon betyder ingenting.
En elev...på litteraturkursen, som jag pratat med.
Hon hade skrivit en massa dikter, jag förbarmade mig över henne.
-Du tror att jag ligger med henne. -Gör du det?
För Guds skull! Du börjar ju bli precis som de!
Torra, illvilliga kärringar som tror att deras män vill ha lammkött!
Jag ligger inte med henne.
Men om jag börjar ligga med elever lovar jag att berätta det!
I går...
Jag var väldigt trött.
Jag har sett till att det inte blir så i fortsättningen. Förlåt.
Det är lika mycket mitt fel.
Jag kan inte skriva här.
-Vi åker hem till England. -Och lever på vadå?
Vi klarar oss, min sköna.
Nu kommer jag för sent.
Du kan väl hämta mig sen.
Sluta!
Hon heter Sheila, Sandra... Jag vet inte!
-Är hon kär i dig? -Inte fan vet jag.
-Varför sprang hon sin väg? -Hon var väl...försenad...
Du har gjort mig till åtlöje! Alla dikter jag renskrivit-
-alla timmar jag undervisat i stället för att skriva...!
Solat mig i din glans!
Jag borde få medalj för att ha tjänat den angloamerikanska poesin!
Ska du få nån jävla medalj måste du skriva!
Men det hinner jag aldrig - jag sitter här medan du ligger med mina elever!
Okej, jag låg med henne - jag erkänner!
-Och det var skitskönt! -Sluta.
Hennes stjärt, hennes bröstvårtor! Är det inte det du vill höra?
Lämna mig aldrig.
Det ska jag inte.
Ser du?
Det är världen.
Sidan 14, på rad 14...
Ja - sidan 14, rad 14. Det är ett "e"... Ja.
Nej, två "p". - Kan du öppna?
Sidan 40...
Rad 8: "Nymånens rundning..."
Efter "Hawk in the Rain" hade de väl hoppat på ett antiklimax-
-men du har överträffat dig själv.
På baksidan...av omslaget...
-Kaffe? -Det får ni tala med agenten om.
-Goddag. Ni måste vara mr Alvarez. -Ja, då. Och ni är väl mrs Hughes?
"Night Shift".
-Dikten ni tog in i The Observer. -Javisst, ja.
-Den var bra. -Jag vet. Det var jag som skrev den.
-Sylvia Plath...? -Just det.
Vad roligt att träffas. Har ni skrivit fler?
Ja, jag kommer snart ut med en diktsamling: "The Colossus".
-Den vill jag gärna läsa. -Det vore en ära.
Hetheringham från TLS är här, Robinson från Critical Quarterly.
Både Telegraph och Times.
Ser du mannen med stora öron? Från Listener, så klart.
-Vi har fått hit riktigt många. -Det är väl ett gott tecken?
Javisst. Hoppas inte på för mycket, men visst är det det.
Tjänstemän som svartjobbar som jour- nalister, för att bibehålla status quo.
-Det är inget lätt jobb. -Svårare finns inte.
Mr Robinson!
-Ni glömde den här. -Tack.
-Kommer ni att recensera den, tro? -Knappast, vi har Pasternaks nya.
Sen kommer Betjeman nästa vecka och e.e. cummings.
Hon är ju inte precis i samma klass, den här Sylvia...
Plath.
Stackarn, det kan inte vara lätt att var gift med den där.
Men det var en trevlig tillställning. Tacka chefen.
Den här är bra... Alvarez recension. Väldigt bra. Hör här.
"Hennes dikter är stadigt förankrade i erfarenheter som aldrig avslöjas."
Och sen står det: "Känslan av att vara hotad"-
-"som om hon ständigt plågades av något hon bara såg i ögonvrån"-
-"gör hennes dikter unika."
-De andra, då? -Det är en bra recension.
-En...? -Men den är bra.
Det är svårt, det vet du.
-Min första bok... -...blev prisbelönt.
Jag svarar.
Nej då, ingen fara.
Givetvis.
Nej, det gör ingenting alls... Bra, då säger vi så.
Det var Moira Doolan på BBC som jag berättat om.
Jag skickade in den där idén om ett barnradioprogram, om du minns...
Nu vill hon äta lunch. Hon lät intresserad.
Lite väl kort varsel...
Vi ses senare.
Hej då!
Har jag kommit till BBC?
Kan jag få tala med en Moira Doolan på barnradioavdelningen, tack.
Vet ni hur dags hon gick?
Ni råkade inte se om hon gick i sällskap med någon?
Vet ni om hon tänker komma tillbaka i kväll?
Jag förstår. Jag söker någon som kan ha varit med henne.
Edward Hughes. Mitt namn är Sylvia Plath Hughes och jag...
Inte den tonen, tack!
-Vad fan är det här? -Var har du varit?
-Vad är det? -Jag har väntat på dig i tolv timmar!
-Jag hade ett möte! -För tolv timmar sen!
-Lunchmötet blev middagsmöte! -Jag ringde, Moira Doolan hade gått!
-Hon hade fler möten! -Fiktion är inte din starka sida.
-Vi åt middag! Hon är gammal! -Du ljuger!
Jag älskar dig.
Gör du verkligen det?
En månad i förskott räcker.
Sovrum...kök...sov- eller arbetsrum.
Och vardagsrummet har ni redan sett. Mycket mer än så är det inte.
Det är jättefint och skulle passa David perfekt.
-Vad jobbar ni med? -Jag är poet.
Det är vi också.
-Ni heter...? -Ted Hughes. Jag hämtar lite vin.
-Sylvia Plath. -Herregud...!
-Jag har gett Assia "The Colossus". -Tänka sig...!
Jag älskar era dikter, de är så vackra, skrämmande.
De förföljer en.
Vad är det?
Det är den bästa recension jag fått.
Det ska bli skönt att flytta ut på landet.
Blir det inte isolerat?
Ni kan väl hälsa på oss nån helg. - Visst borde de komma till Devon?
-Komma ifrån stan. -Gärna.
Jag svarar.
Bara bra...båda två. Hur är det med dig?
Och David?
Jaså, har han? Vad bra.
Nej, det vore jättetrevligt... Lördag passar utmärkt.
Det ser jag fram mot.
Det var Assia och David. De kommer på lördag, det blir väl trevligt?
Vad härligt det är här uppe.
Det är trevligt att träffa er igen.
-Ta min hand, det är lerigt. -Går det bra?
Vilken ljuvlig soppa.
-Ta mer. -Nej tack.
Jo då, jag kan hälla upp. Vi har så det räcker.
-Bara lite grann. -Varsågod.
Jag är ett matvrak.
Ted sa att ni har Robert Lowells nya inspelning.
-Robert Lowells nya inspelning. -Ja?
Vi kanske kan lyssna på den senare.
Javisst.
Tack...!
Ursäkta mig.
-Vad håller du på med? -Jag ser dig...!
-Varför måste du förödmjuka mig? -Det är ingen som förödmjukar dig.
Varför skulle man det? Det gör du ju så bra själv.
-Påfyllning? -Gärna.
-Du skulle inte gjort dig sånt besvär. -Jag börjar anse detsamma.
Tack, det räcker... Tack.
-Du äter inte. -Jag väntar på dig.
Jag blir förolämpad om du inte äter.
-Vill du ha? -Nej. Ta, du.
Får du något skrivet, med barnet?
Jag? Nej... Men Ted.
Och det är väl viktigast, han är ju en riktig poet.
Havet var fortfarande i uppror och natten hade rullat in-
-när den drunknade sjömannen nådde nätet.
Hjässan och fötterna lyste bleka.
De stela låren hakade fast i nätet.
-Jag diskar. -Jag hjälper dig... Jo, jag vill.
Torkar du så diskar jag.
Vad håller ni på med?
Ingenting...! Assia berättade bara vad hon hade drömt.
-Kan jag hjälpa till med nåt? -Jag vill att ni åker i morgon bitti.
Jag är så fruktansvärt trött...
Ni vet inte vad jag har gått igenom. Om ni hade barn skulle ni förstå...!
Jag är ledsen... Givetvis.
-När kommer du hem? -Jag vet inte.
Om ett par dar, kanske tre. Det beror på hur lång tid det tar.
-Var kan jag nå dig? -Jag vet inte var jag ska bo än.
Alla har tröttnat på att jag sover på golvet, så det blir nog pensionat.
Du måste faktiskt inte åka.
Jo, det gör jag.
Sanningen kommer till mig.
Sanningen älskar mig.
Jag vet vem det är.
Ut.
Det här är själens ljus.
Om månen log skulle hon likna dig... Rödheten tilltalar mitt sår...
Hon skulle vara hårdhänt, grym...
Tjock, röd och undanglidande... Din nakna kropp...skuggorna...
Vems är den långa vita lådan...? Jag låter bara bli att mata dem...
Våra tunna handskar så nätta...
Barhänt överräcker jag kammarna... Mannen i vitt ler...
...så att jag inte ser in... Nån gud hindrade mig...
Försiktigt, genom sina vita lindor, som ett gräsligt barn...
Jag kan inte utplåna mig.
"Byborna tyckte aldrig om dig. De dansar och trampar på dig."
"De visste att det var du. Pappa - din jävel - det räcker nu!"
Det är...
Vadå?
Är det bra?
Bra?
O ja...!
Metaforiken i "Pappa" som stegras på slutet-
-och ur mörkret exploderar i raseri... Det är bedövande bra.
Jag funderar på att flytta tillbaka till London.
-Du får fler när jag kommit iordning. -Det vore trevligt.
-Jag vet att det varit svårt för dig... -Nej.
Jag har aldrig varit lyckligare.
Och jag har aldrig skrivit mer. Nu när han är borta, är jag fri.
Äntligen kan jag skriva.
Jag vaknar mellan tre och fyra för då är det värst.
Sen skriver jag tills det ljusnat.
Det känns som om Gud talade genom mig.
Och så den lilla lila stjärnan...
-Där uppe. -Häng upp allihop.
Snöflingor...
-Var ska han bo nånstans? -Där.
Å Ah, vad fin hon är...!
Förlåt att jag stör, jag bor där uppe, jag har alldeles mörkt...
-...inget varmvatten, barnen är där... -Det är strömavbrott.
När man behöver värme och ljus för att kunna leva, stängs strömmen av.
-Varför? -Det är karaktärsdanande.
Låt ugnen stå på för att få värme och koka vatten.
Ni ska få några stearinljus... och tändstickor.
Tack. Ni tycker väl att jag är en korkad amerikanska.
Inte alls, jag trodde ni var kanadensiska.
Tack så hemskt mycket.
Hej, lilla gubben. Den här är till dig.
God jul, gumman.
Jag ville träffa dig också.
Se hur du har det.
Jag har saknat dig...och barnen.
Julen är jävligt jobbig.
Kan vi prata, sätta oss?
Ligger du fortfarande med henne?
Jag har fallit mycket långt.
Det ser inte månen.
Och idegranens budskap är mörker.
Mörker och tystnad.
Vad annat kan jag göra?
Jag kan inte...
Jag kan inte gå tillbaka till henne, men jag älskar henne så mycket att...
Vill du ha en till?
Den här är enastående. Och "Lady Lazarus"-
-om de misslyckade självmorden, förtvivlan-
-den överväldigande föraningen, men utan en tillstymmelse till-
-vrede eller hysteri, eller vädjan om medlidande.
Bildrikedomen.
Ohyggligheter...
...men framställda med...
...kyla...
...som en mördares erkännande.
-Har du nån titel till romanen? -"Glaskupan".
-När kommer den? -Till nyår.
-Får jag läsa den? -Den ska bara försörja oss.
Kan jag få ett askfat?
-Javisst. Du röker väl inte? -Nej.
Men jag ska börja nu. Jag tänker pröva nya saker.
Jaså... Som vadå?
Ta mig en älskare.
Så glamouröst... Vem då?
-Jag vet hur det känns. -Nej.
Jo.
Vi har en sak gemensamt...
Jag har också försökt...
Hur?
Som du, sömntabletter.
Jag tog för många.
Det gör visst alla.
lbland känns det som om jag inte är...
...hel.
Jag är ihålig.
Det finns...
...ingenting bakom ögonen, jag är ett negativ av en människa.
Som om jag aldrig...
...aldrig tänkt någonting...
...aldrig skrivit något, aldrig känt något.
Jag längtar bara efter mörker.
Mörker och tystnad.
Det jag vet om döden är att det inte är nån...
...återförening eller hemkomst. Det är inget...
Livet flimrar inte förbi. Man hittar inte sitt förlorade jag.
Det är inte ett skit - ingenting.
Vad gör man när livet...
...blivit som värst...
-...och bara blir värre? -Man kämpar vidare.
Du är så vacker...
...och du har ett underbart intellekt.
Och du är en stor, stor poet.
Och du och Ted förstår varandra på ett sätt-
-som andra bara kan drömma om.
-Kasta inte bort allt bara för... -Jag vill inte höra hennes namn!
Jag skulle säga "bara för en tillfällig förbindelses skull".
Kom in.
Slå er ner.
Jag ska dö snart. Vem ska ta hand om mina barn?
Jag förstår inte, mrs Hughes. Är ni sjuk?
-Nej, jag är inte sjuk. -Jag ringer efter en läkare.
Nej, gör inte det...!
Då blir man uppkopplad till elnätet och fullproppad med gnistor.
Ja, förlåt.
Det är jag som ska be om ursäkt. Jag är så uppriven.
Jag är så uppriven...
Herregud, allt är mitt fel...!
Jag tänkte bara på hur det skulle gå om nån tog honom ifrån mig.
Är man tillräckligt rädd för något så händer det.
Den där kvinnan... Jag frammanade henne.
-Hon var mitt påfund. Förstår ni? -Nej, det gör jag tyvärr inte.
Jag är så himla trött...
Om jag bara fick sova en stund, jag är helt utmattad.
-Vi kanske kan hitta en barnvakt... -Jag lämnade dem ensamma!
Jag kan gå och titta till dem, ska jag göra det? Stanna här.
Ni är väldigt snäll.
Ni påminner lite om pappa.
Hej, Kate, det är Sylvia.
Bara bra... Jag undrar om jag kan titta förbi.
Jag förstår.
Doktor Hawkins, det är Sylvia.
Jag behöver hjälp.
Jag tror inte jag...
...orkar mer.
Vad...fin du är.
Kom in.
Vill du ha lite vin?
Gärna.
Vad vill du?
Jag ville träffa dig.
Jag trodde att du... kanske ville träffa oss.
Jag trodde att det hade hänt nåt.
Alvarez sa att du hade stött på honom.
-Jag har hört att du äter tabletter. -Nej.
Vad jag har längtat efter dig.
Jag höll på att bli galen.
Vi är inte ens två personer.
lnnan vi ens hade träffats var vi...
...två halvor...
...med varsitt stort gapande hål som hade den andres form.
Och när vi fann varandra blev vi äntligen hela.
Men vi stod inte ut med att vara lyckliga, så vi slet oss itu igen.
Till våren flyttar vi tillbaka till Devon.
Då blir det bara vi två igen...
...och barnen och arbetet.
Som om allt det här aldrig hade hänt.
Sommaren och hösten och den här förfärliga vintern...
...har fallit i glömska när det våras.
Bara en ond dröm, inget som hänt.
Du älskar inte henne som du älskar mig.
Du kan aldrig få det du har med mig.
Jag vet.
Lämna henne.
Det kan jag inte.
Hon är med barn.
Är allt som det ska?
Har ni frimärken?
Det är fånigt, men jag måste posta brev till Amerika-
-i kväll - med flygpost - och jag har inga frimärken.
Kan ni inte posta dem i morgon bitti?
Nej. En sköterska kommer hit...
-...och då är inte jag kvar. -Jag har säkert några.
Varsågod... Frimärken.
Ska jag ringa någon?
Nej.
Jag hade bara...
Jag hade en så underbar dröm.
Jag älskar dig, gumman.
Lådan är låst, det är farligt.
Det finns inga fönster så jag ser inte in.
Bara ett litet galler. Ingen utgång.
Den 11 februari 1963 begick Sylvia Plath självmord.
Året därpå lät Ted Hughes ge ut hennes sista dikter.
"Ariel" blev en av 1900-talets mest hyllade och lästa diktsamlingar-
-och gav Sylvia kultstatus.
1998 bröt Ted Hughes 30 års tystnad-
-när "Brev på födelsedagen" gavs ut, en diktsamling om deras förhållande.
Han dog i cancer några veckor senare.